KILIMANJAROS SNE
- Luigi Partero... - En.
- Malek Mimouni. - To.
- Roger Barbaro. - Tre.
- Diego Vasquez. - Fire.
- Matteo Kalisti. - Fem.
- Michel van Straten. - Seks.
- Jules Daman. - Syv.
- Elie Bensoussan. - Otte.
- Adrien Galoret. - Ni.
- Azad Arpétian. - Ti.
- Louis Toledano. - Elleve.
- Jean Richer. - Tolv.
- Pierre Moratier. - Tretten.
- Karim Yousfi. - Fjorten.
- André Paul. - Femten.
- Omar Zamoun. - Seksten.
- Paul Duro. - Sytten.
- Serge Kasparian. - Atten.
- Michel Marteron. - Hvad? Er du åndssvag?
- Nitten. - Christophe Brunet.
- Tyve. - Det bliver tyve, drenge.
Kammerater... Lad os ikke ærgre os.
Det var det eneste rigtige i den situation.
Vi kunne have mistet det hele, og det er bedre end ingenting.
Jeg går op med listen til dem.
"Mod, det er at holde grundigt øje med sin væv, så ingen tråd knækker -
- og alligevel forberede en mere omfattende og broderlig social orden -
- hvor maskinen skal være de frie arbejderes fælles tjener."
Michel Marteron... Hvilken stolthed...
Du kunne godt have udeladt dit navn.
Du er fagforeningsrepræsentant, så du behøvede ikke at stå på listen.
- Jeg vil ikke begunstiges. - Hvad vil du sige til Marie-Claire?
At mit navn blev trukket ud sammen med nitten andre kammeraters.
Og at dit navn ikke havde behøvet at ligge i kassen?
Hvad? Pis...
Nu er jeg nødt til at finde mig en anden kæreste.
Hold kæft, du er skør.
SLUT JER TIL OS!
Meld jer til kamp
Farvel. Vi ses på torsdag, Mme Iselim.
Tak, Marie-Claire.
- Kommer du og henter mig? - Ja.
Hvordan vidste du, at jeg var her?
Tirsdag er du hos Mme Iselim, og det er tirsdag.
- Og det ved du? - Dit skema hænger på køleskabet.
- Hvad skyldes æren? - Jeg vil invitere dig ud at spise.
- Har du vundet i lotteriet? - Det kan man godt sige.
- På en indisk restaurant. - Indisk?
Skal vi så have bisonokse?
TAJ MAHAL INDISKE SPECIALITETER
Det ser godt ud.
Det skete i dag.
Mit navn blev udtrukket ved lodtrækning.
Raoul siger, at jeg ikke burde have lagt mit navn ned i kassen.
Men det gjorde jeg.
Der er dage, hvor det er trættende at leve sammen med en helt.
Er du ikke sulten?
Jamen godt...
Kom herover, Louis.
- Hvor er bedstefar? - Her. Skal du have kikkert?
Hvor skal du hen?
- Hvor skal du hen? - Jeg vil have en kage.
Kom tilbage.
- Er han så gået på pension? - Det må du ikke nævne for din far.
- Nej, men... - Han er arbejdsløs.
- Han får aldrig arbejde igen. - Hvad ved du om det?
Man skal se tingene i øjnene, og der er ikke noget at skamme sig over.
Det er lidt køligt. Vi tager snart hjem.
Michel! Skal vi tage hjem?
Sært nok virker han mere afslappet nu.
Hvordan afslappet?
- Han har det dårligt. - Han hygger sig.
- Det gør ondt at se ham sådan. - Hør her.
Han hverken ryger eller drikker. Lad ham dog hygge sig.
- Hvordan kan han have det godt? - Det har han heller ikke.
- Men så slemt er det heller ikke. - Tror du, han vil sige det?
- Lidt deprimeret vil han jo blive. - Du husker nok dårligt.
- Kan du huske, da du blev fyret? - Hvad?
- Du var helt til rotterne. - Det var noget andet.
- Vi havde lige fået Ludo. Jeg var ung. - Ja, og skidt med de gamle...
Hold op med at tale sådan. Er I fra forstanden?
Mor, tror du, at han får tid til at lave min pergola nu?
- Han griber enhver mulighed. - Noget skal han jo lave.
- Tag den lille. - Kom op til far... Sådan der.
- Jeg kunne lave frokost til dem. - Du kan ikke engang spejle et æg.
- Det kan jeg da lære. - Jeg vil bede dig om noget andet.
Nå ja, pergolaen... Men, Maryse, har I noget imod det?
Det er ikke værre end kantinen, og det er billigere.
- Det er fint med mig. - Hvad siger du?
- Du må også spørge Jeannot. - Jamen jeg...
- Jeg forgifter dem altså ikke. - Du bruger nemlig ikke chili.
- Du kan selv gå op. Du er stor nu. - Kom.
Hvad siger I, børn? Vil I spise frokost hos bedstefar?
- Ja! - Ja!
- Vil I med hjem og have et glas? - Vi kommer, når pergolaen er klar.
- Du står for det. Jeg skal vaske børn. - Ja da, skat.
- Vi går hjem. Jeannot skal tidligt op. - Skal du til Bordeaux?
- Det er jeg nødt til. - Varer det længe endnu?
Tre måneder. Men kablerne er lagt.
Så når forsøgene kommer i gang, får jeg fri hver anden weekend.
- Vil I ikke med hjem og have et glas? - Skal vi gå med, Marie-Claire?
Nej, vi skal jo spise hos min søster.
- Sardiner... - Kig på mig.
Prøv.
- Med benene? - Brug fingrene.
- Hovedet og halen... - Spiser man halen?
- Spis dine sardiner. - Ja.
- Sådan. Bagefter tager vi en radise. - Nej, det har jeg ikke lyst til.
- Ludo er dygtig. - Jeg kan ikke lide dem.
- Gør som Ludo. - Ikke sardiner.
Goddag, Martine. Din mor bliver glad for at se dig. Skal I spise sammen?
- Hvor skal du hen? - Hjem.
Kl. 18.15? Jeg troede, det var kl. 19. Går du tre kvarter før hver gang?
Jeg er ikke glad for at sige det efter så mange år, men du udnytter min mor.
Jeg har ikke tid. Og jeg arbejder for din mor. Ikke dig.
- Det er mig, der betaler. - Ja. Du er elegant og har en fin bil.
- Gør det arbejde, du får penge for. - Din mor ringer døgnet rundt.
Nogle gange snakker min mand med hende. Hun har mareridt og keder sig.
Hun prøver at få fat i dig, men du er der aldrig.
- Har det med dine timer at gøre? - Nej.
Vent. Jeg skal taste koden.
Vi vandt.
Den, der kommer først hen til huset, vinder. Det er mig, der kommer først...
Lad mig få et forspring.
- Åh, lille ven. Du faldt... - Mor...
Det var min skyld.
Kom. Vi indhenter dem.
Tag det nu roligt, drenge...
- Der er mange tuscher, der ikke duer. - Tag dem, der gør.
Ja.
Goddag.
En dårlig dag.
- Gik de små dig på nerverne? - Det gør de aldrig.
- Går det godt med Gilles' pergola? - Ja.
Ja, jeg orkede ikke engang at vaske op.
- Jeg har lyst til et glas på baren. - Du er som alle mænd. Du er svag.
Hvad? Hvad sagde du?
Nu, hvor du har tid til at gå og tænke hele dagen, opdager du -
- at du ikke er Jaures eller Spider-Man, men en gammel stakkel.
På efterløn. Du har mistet den magt -
- din fagforeningsposition gav dig. Nu er du igen en helt almindelig mand.
Og det... Det kan du ikke bære.
Er du fra forstanden? Hvad bilder du dig ind at tale sådan til mig?
Mener du det, du siger?
Ikke alt.
- Lad mig prøve... Jeg kan lide den. - Ja, men den er for stærk.
Var det ikke hårdt at komme tilbage? Åh, de glider fra mig, Michel. Her...
- Har du drukket? - Nej, næsten ingenting.
- Jeg har ikke fået takket dig. - For hvad?
Jeg arbejder her jo ikke mere, så...
Det kunne lige passe, at de sagde nej. Jeg truede dem med strejke.
- Det gjorde du ikke. - Nej.
Tak for invitationen. Det var venligt. Kasparian.
- Nummer atten. - Jeg genkendte dig ikke.
- Jeg var her jo kun kort. - Jeg har indbudt alle de fyrede.
Tag lige og hjælp mig. En pr. bord. Okay?
Jeg tror, jeg er blevet fanget i en fælde.
- Har du fundet arbejde? - Nej, ikke endnu.
- Hvad med dig? - Heller ikke jeg.
- Går det godt? - Ja, ja. Lidt op og ned.
Man må holde fanen højt.
- Har du fået noget at spise og drikke? - Det er helt perfekt. Tak.
- Går det godt? Nu er det snart os. - Hvad?
- Nå jo. Vores 20 år. - Fortryder du?
Det er mig, der drikker, dig, der er fuld.
Jeg er vild med dig.
- Bravo... - Så er det jer, børn.
En, to, tre...
Han skal ikke gå særlig meget længere...
Snart falder natten på
Dér i det fjerne kan han se...
... Kilimanjaros sne...
Den vil give dig en hvid frakke
som du kan sove i
Den vil give dig en hvid frakke
som du kan sove i
Sove i... Sove i...
Den er smuk, men den er trist.
- Er det dig, der har lært dem den? - Vent, vent... Værsgo, mor.
Det er fra os alle sammen.
- Hvad er nu det? - Kom.
- Safari katika nchi ya wanyama... - Det forstod jeg ikke.
Det er swahili og betyder "en rejse til landet med dyr og natur".
- Hvad er swahili? - Luk nu op.
- Swahili betyder "kystlandets folk". - Jeg forstår ikke noget.
- Luk den nu op. - Pas på, hvis det er en bombe.
- Hvorfor skal jeg åbne den? - Det er dig, der skal åbne den.
- Har han også så travlt i sengen? - Stop så.
Du godeste... Hvad er det for en skat?
- Kig godt efter. - Hvad?
- Kig efter. - I bunden af kisten.
Arusha?
- Hvor er Arusha? - I Afrika.
- I får en guide i en uge. - I Masailand.
- Ved Kilimanjaro. - Kilimanjaro?
Den vil give dig en hvid frakke
som du kan sove i
Den vil give dig en hvid frakke
som du kan sove i
Sove i, sove i...
Snart
Bravo!
- Hvad er det? Er det til mig? - Ja.
- Kun mig? - Ja.
- Det er fra Raoul. - Nej. Fra os alle.
Hvis det er fra Raoul, så kan det kun have noget med politik at gøre.
Det er bøjeligt. Er det socialisternes og kommunisternes program fra 1972?
- Nej da... - Nej.
"Strange"...
Kig indeni. På første side. Kig...
- Dit navn står i den. - Var det dig, der huggede den?
- Nej. Det var kun dine kærester. - Hvad er det, far?
Den første tegneserie, jeg købte.
Jeg drømte om at blive ordenshåndhæver.
- Tak, Raoul. - Det var så lidt.
Jeg faldt over den i en boghandel.
Og da jeg så dit navn i den... Det er skørt, ikke?
Jo, det er skørt.
En tale, en tale, en tale...
- Marie-Claire, Marie-Claire... - Nej, nej.
- Marie-Claire, Marie-Claire... - Nej, nej, nej.
Det er Michel, der er taler. Han kan holde tale.
Han taler, når der er strejke, demonstration eller kongres.
Han taler i en uendelighed... I kender ham jo lige så godt som mig.
Jeg vil godt takke jer alle, fordi I er kommet.
Mange af jer var her allerede, da vi blev gift.
Og...
... jeg ønsker kun, at vi alle kan være sammen rigtig lang tid endnu.
Kom så, Jaures. Tal...
Jaures...
Jeg ved ikke, hvad Jaures ville have sagt på sådan en dag -
- men jeg ved, hvad jeg vil sige til dig, Marie-Claire.
Han ser alvorlig ud. Jeg bliver helt bange.
I andre skal ikke lytte med.
Jeg elsker dig. Jeg elsker dig, når du taler.
Jeg elsker dig, når du er tavs. Jeg elsker dig, når du råber.
Jeg elsker dig, når du hvisker, og når du græder, og når du ler.
Jeg elskede dig i går...
Og jeg elsker dig i dag.
Klokken er knap otte. Der er altså fire timer til frokost.
- Jeg har ikke andet at lave. - Lær engelsk. Sproget i Tanzania.
Engelsk... I want you like a rolling stone...
Blowing in the wind, Smoke on the water...
On the road again... Yesterday...
Back in the USSR... Jumping Jack flash...
Sympathy for the Devil... Rain and tears... Imagine all the people...
Michelle, ma belle, sont des mots qui vont tres bien ensemble.
Jeg mener det. Engelsk er godt, når vi skal på safari i Tanzania.
Engelsk, det er kolonisatorerne, der taler det. Engelsk er deres sprog.
Jeg er ikke kolonisator. Vi køber "Lær swahili", og så taler vi swahili.
Det var tyskerne, der koloniserede Tanzania.
Tyskerne?
Hav en god dag.
Raoul? Det er mig. Er du stået op?
- Nej, jeg taler i søvne. - Hvad laver du?
- Jeg skal af sted. - Hvorhen?
På arbejde. Jeg er jo ikke gået på efterløn.
Hvis du vil, kan vi godt bytte.
Okay, men så tager jeg til Tanzania med Marie-Claire.
Vi ses i aften. Hav en god dag.
- Bruger du stadig slagteren? - Nej.
- Tænk dig, han vil have mig tilbage. - Jeg går ikke tilbage. Han er for dyr.
Der, hvor du køber ind nu, er kødet knap så godt.
Og hvad han gør med konen, er hans sag. 80, ruder.
- Han har mange koner fra Østeuropa. - 90, spar.
- Men hvad gør han med de kvinder? - Det ved jeg ikke.
- Sagde du 90, ruder? - Ja.
Nej. Jeg sagde ruder. Han sagde spar.
- Løgner. - 110, ruder, så.
- Dobling. - Pis.
- Trumf. - Han gør dem gravide og skrider.
Den sidste forlod han, fordi hun ikke kunne få børn. Han er syg.
Spiller vi eller hvad? Det er dig.
Har du ikke noget højere?
Fandens også...
Asante sana betyder "tak" på swahili.
- Har du ingen knægt? - Nej, jeg har ingen knægt.
Når jeg siger 80, så har jeg heller ingen.
Da du før sagde 80 og spar, havde du knægten.
Før var før.
For at melde 110 og give mig 30 skal du have en knægt og et es.
- Har du ikke engang et es? - Vi spiller i stilhed.
Du sidder med knægten og esset... Dumme kælling.
Det er for sent. Hun lærer det aldrig.
- Jeg fryder mig. - Her er lidt køligt.
- I morges mødte jeg en ældre herre... - Rør jer ikke og hold kæft!
- Marie-Claire? - Sæt jer.
- Bind dem. Hvor er pengene? - Er du okay, Marie-Claire?
Hold kæft, sagde jeg. Hvor er de penge?
- Hvilke penge? - Jeres rejsepenge. Hvor er de?
- I banken! - Tager du pis på mig?
Stop! I buffeten under fjernsynet.
Du skal ikke være bange.
I har også kreditkort, ikke?
Sid stille, dit røvhul.
Koden? Koden, hurtigt!
- Koden! - Stop, stop, stop!
1936 er koden. 1936.
- Og dit kort? - Jeg har ikke noget.
- Og dit kort? Spiller du åndssvag? - Nej!
I den grønne jakke der.
- Koden er 1972. - Jeg håber, at I har talt sandt.
- Jeg har ikke løjet. - Er det rigtigt?
- Det er rigtigt. - Afvent min opringning.
- Er du okay, Michel? - Ja.
Det er ikke så slemt, Denise. Det er ingenting.
Vær rar at rejse mig op. Det gør ondt.
Hallo? Er alt i orden?
Du kan da ikke efterlade os bundet. Dit røvhul!
Spis, Jules.
- Vil du ikke have cornflakes, Martin? - Jeg er ikke sulten mere.
Jules?
- Vil du have cornflakes? - Jeg vil hellere have Nutella.
- Det har vi ikke. - Så giv mig cornflakes.
- Spis op, ikke? - Jo.
- For din egen skyld. - Må jeg se tv?
Senere. Eller rettere nej, for bagefter skal I i skole.
- Bare en tegnefilm. - Nej. Hvorfor bliver du ved?
Spis dine cornflakes.
Med et smil.
- Jeg klipper dig i aften, Jules. - Hvad? Nej.
Seks gange fem? Seks gange seks?
Seks gange syv? Fortsæt med at høre ham.
- Seks gange syv? - 42...
Ja?
- Raoul? - Jeg er her. Kom ind.
- Har du tilkaldt en læge? - Han er på vej. Giv mig et glas vand.
Lad være.
Her... Drik lidt.
Drik lidt...
- Hej. - Hej.
- Hvad så? - Her... Du må ikke åbne den her.
- Kortene og kisten gav i alt 1500. - Tager du pis på mig?
1500 skattefri på en time. Har du noget bedre?
- To måneder bagud, ikke? - Jo.
- Plus den her måned. - Ja. Kan jeg betale i næste måned?
Det skal være til tiden, ellers kommer der bøde på.
- Kontanter? - Ja. Gør det noget?
Nej, nej.
- Hej. - Hvordan går det?
- Du skal have dine penge tilbage. - Mangler du dem ikke?
- Nej. Det går bedre. - Tak.
Jeg vil høre, om du vil på Quick med mig og mine brødre som tak.
- Ja, okay. - Ja?
- Tirsdag, for ungerne har fri onsdag. - Okay, tirsdag.
- Jamen vi ses på tirsdag så. - Ja, på tirsdag. Ciao.
- Hav en god dag. - I lige måde.
- Så, rollinger... - Nutella!
- Sejt! Jules, de er med Nutella. - Og bagefter laver I lektier.
- Hvorfor skal vi det? - Det må du nok spørge om.
- Men jeg tjekker det. Er I med? - Går du?
- Ja, men jeg er snart tilbage. Vi ses. - Nej, vent...
Tak. Og på gensyn.
Halløj... Kan du ikke genkende mig?
- Michel Marteron. - Nå jo. Hvordan går det?
Undskyld. Jeg har forvredet skulderen.
Hvis du søger et svejserjob, skal du til udlandet. Men du er jo ung.
- Ja. Hav en god dag. - Held og lykke.
- Hey... - Hvordan går det?
Jeg troede ikke, du ringede så hurtigt. Har du fundet noget?
Måske. Jeg skal lige tjekke et par detaljer, men det er det.
Må jeg få en lille fadøl?
- Vil du høre? - Ja.
Det er der, jeg betaler husleje.
- Efterlader du dine brødre? - Skrid.
- Sådan skal du ikke tale til din mor. - Hvor har du været?
- Det ved du godt. Det har jeg sagt. - Nej. Jeg ved kun, at du ikke var her.
Det skal vi ikke slås om.
Du ved udmærket godt, at jeg ikke kan have dem med.
- Går det godt i skolen? - Ja.
- Jules må ikke gå om. - Han går ikke om.
- Nej, for... - Han går ikke om. Det sørger jeg for.
- Får de lavet deres lektier? - Hvorfor er du her?
- For at hente noget. - Du kan godt gå.
Kom så.
Hvad er det for en verden? Hvorfor overfalde os?
Og hvorfra kendte han til pengene?
- Men med politirapporten... - De skulle have givet os besked først.
- Min kone sendte papirerne straks. - Ja, men de automatiske træk...
Til EDF, France Télécom, skattevæsenet...
Deres tilladte overtræk dækker ikke alt det. Beklager.
Kom...
- Nede bagi. - Nå ja...
- Er det ham, der er blind? - Nej. Ham der er Iron Man.
Hvad er der så med Iron Man?
- Han har hjerteproblemer. - Jaså?
Undskyld... Må jeg have lov til at kigge lidt i dit hæfte?
Bare et øjeblik, så får du det igen. Tak.
- Det er et samlerobjekt. Pas på det. - Okay.
Vent. Lad ham komme forbi først.
I får kun burgere en gang i denne uge, for ellers kender jeg en, der...
Hvor har du været?
- Du glemte at hente børnene i skolen. - Glemte jeg dem?
Ja, inspektøren ringede til Flo, og hun hentede dem.
Jeg må hellere ringe til hende og sige, at du er her. Vi var dødbange.
Hallo? Det er mor. Nu er han kommet. Det ved jeg ikke.
Ringer du til Gilles og siger det?
Jamen jeg ved ikke, hvor han har været. Nu er han her i god behold.
Kys til dig.
Vil du fortælle, hvor du har været?
Det havde jeg fuldstændig svedt ud.
- Græd de meget? - Nej.
- Har du fået noget at spise? - Nej.
Siden det overfald har du ikke været dig selv.
- Jeg var så bange. - Jeg ved, hvem det er.
Jeg har genkendt en af dem.
Jeg kender ham, Marie-Claire. Jeg har arbejdet sammen med ham.
Vi blev fyret samtidig. Det var mig, der udtrak hans navn.
Pis. Så han var med til vores 30-års bryllupsdag?
- Ja. - Og hvad vil du gøre?
- Har du sagt det til Raoul? - Nej.
I morgen går jeg til politiet og...
- Det er ham. - Med drengene?
- Ja. I den blå jakke. - Mistænkte går sammen med to børn.
Han er i tyverne, ser europæisk ud, har kort hår, blå jakke og jeans.
Vi anholder ham, når børnene er oppe i bussen.
- Goddag, fremmede. - Taler du til mig?
- Nej. - Hvad siger du?
Jeg spekulerede på, hvad man ville have tænkt om os -
- når vi sad sådan her på en terrasse og fik et glas i solnedgangen.
- Hvem? - Os...
Hvad ville vi have tænkt om os?
Forestil dig, at vi for 30 år siden gik nede på gaden og kiggede op -
- og så to mennesker i halvtredserne sidde uforstyrret og pimpe -
- mens de spyttede olivensten ud over rækværket...
Hvad ville vi have sagt om dem?
At de var småborgerlige.
Vi er småborgerlige.
Vi tager til stranden hver søndag. Vi ejer vores hus. Vi ser fjernsyn.
Vi er småborgere, men så galt er det heller ikke.
Jeg tror, at vi ville have sagt:
"De ser lykkelige ud." Vi ville have sagt: "Hvis man er så lykkelig -
- har man aldrig gjort nogen ondt. De har aldrig udvist ligegyldighed."
Og selv nu... Er vi stadig lykkelige?
Der var ikke andet at gøre, Michel.
- Det er ham. - Er De sikker?
- Ja. - Og det var det her våben?
- En legetøjspistol? - Ja, madame.
Men væbnet røveri er og bliver væbnet røveri. Straffen er den samme.
Han er ikke stædig. Han har allerede tilstået det. Se...
Vi finder snart det andet svin.
Sid ned.
Han havde ikke stort på sig. Hans medskyldige gav ham 1500 euro.
- De stjal meget mere fra os. - De hævede maksimum på kortene.
Med billetterne er det mindst 5000 euro.
- Ja, det har De jo opgivet, men... - Men hvad?
De har måske overdrevet for at få mest muligt fra forsikringsselskabet.
- Siger De, at vi lyver? - Tag det ikke ilde op.
Jeg gør kun mit arbejde. Nogle gange får man lyst til at bure ofrene inde.
Det gælder ikke Dem. Jeg tror, at den anden fyr har snydt ham.
- Han er amatør og uden straffeattest. - Er det første gang?
- Måske. Eller også har han været snu. - Hvor meget vil han få?
I Rouen var der en, der begik væbnet røveri med en attrap. Han fik 15 år.
Den rene straffeattest gør, at han nok får otte.
Vil De tale med ham i et par minutter?
- For at gøre hvad? - Det, De har lyst til.
Vi siger, at han gjorde modstand.
Pas på hans fødder. Stil Dem bag ham, så risikerer De ikke noget.
Du stjal over 5000 euro fra os. Hvad har du gjort med de penge?
Vil han slå ham?
Bestemt ikke.
Vi arbejdede sammen.
Vi blev fyret samtidig, og så kommer du og stjæler fra mig...
Du efterlod os bundet hele natten.
Min svigerinde fik nervesammenbrud, og vi var hjælpeløse.
Hvordan tror du, det er at sidde i sit eget pis?
Hvis du skal pisse, bliver du fulgt ud.
Ellers var du den første til at klynke, og din advokat til at klage.
Men os derimod... Kan du forestille dig det?
Men jeg er ikke som dig. Du får mig ikke til at blive ligesom dig.
Jeg slår ikke dig. Det var ikke dig, der havde kreditkortene.
Du havde en tegneserie. Det var ikke dig, der slog mig.
Du kender mig ikke. Vi var kolleger i et halvt år, uden at du så mig.
Du er ikke hovedmanden. Du lod dig lokke. Kommissæren har ret.
Du lod dig også narre. Han delte ikke alle pengene med dig.
Hvad med dine penge? Har du hævet din fratrædelsesgodtgørelse?
Ikke endnu? Det kommer. Men du har heller ikke rigtig brug for dem, vel?
Jeg kan forestille mig dine søndage. Du står og steger fede koteletter -
- og drikker kold rosévin betalt af fagforeningen.
Det må der til for at kunne sluge alle de rådne kompromiser.
Hvor meget stak de dig under bordet?
- Jeg vil ikke høre noget. - Marie-Claire...
Her... Hjælp mig.
- Jeg ville ikke slå ham. Jeg sværger. - Den her skal foldes i tre.
- Lad være med at se sådan på mig. - Jeg ser ikke på dig.
Så se på mig.
- Han fornærmede mig. - Han var i håndjern, Michel.
Han hånede mig.
Han gjorde nar af mig, den idiot.
Ja, jeg slog ham. Han slog jo også selv.
De slog os.
De slog dig, Marie-Claire.
Og vi kunne ikke forsvare os.
Åh, søster...
Er du okay? Sæt dig ned.
Du kender Raoul. Han blev irriteret, fordi Michel ikke sagde noget til ham.
- Sover du bedre nu? - Det er okay.
Nej, jeg sover faktisk ikke særlig meget bedre.
Men jeg er glad for, at han er fanget.
- Hvornår anholder de den anden? - Det ved jeg ikke.
- Vil du have noget at drikke? - Nej, jeg skulle bare have lidt luft.
Jeg går hjem.
- Jeg følger dig på vej. - Nej. Du har en masse strygetøj.
Vi må trække vores anmeldelse tilbage.
- Hvad? - Raoul...
- Rør mig ikke. - Han er arbejder ligesom os.
Har du overfaldet folk? Er du brudt ind hos folk og tævet og bestjålet dem?
- Han risikerer at få 15 års fængsel. - Han kommer kun til at sidde i to år.
- Jeg mener ikke, at 15 år er nok. - Vi har alle gjort noget dumt.
Hold mig udenfor. Jeg har slidt min røv i laser, siden jeg var 14 år.
- Det er noget andet. - Michel, ti stille, for fanden.
Hvis han får 15 år, så fint. Det, der piner mig, er, at han skal nasse på os.
Det er os, der skal betale hans kost og logi.
Hans slags skulle ud og samle sten i 10 år og ikke sidde foran fjernsynet -
- og planlægge alt det lort, de vil lave, når de kommer ud.
Hvad? Kan du ikke lide at høre det? Hvorfor ser du sådan på mig?
Skuffer jeg dig? Det er bare ærgerligt.
Raoul!
Vil du i seng?
Hvorfor ændrer det ingenting?
Nå, okay.
Tak. Ja, farvel.
Den offentlige anklager er gået i gang, og forbrydelsen er blevet fastslået.
At trække anmeldelsen tilbage ændrer ingenting. Det er for sent.
- Er De afløserne? - Undskyld?
Den forrige var en charlatan, så jeg ringede, og de takkede tilmed.
- Goddag, madame. - Noget af det er interessant.
Reklamerne er godt læsestof.
Men De virker mere tilforladelige. De ser normale ud.
- Hvad er der? - Ingenting.
Er du sur?
Du ville være sygeplejerske, og se, hvad vi laver.
Ja, men det er 25 år siden.
Du forstår ikke, hvad jeg siger.
Er det Sankt Raouls dag i dag?
Det piner mig at se hende græde sådan.
Jeg har gjort mit bedste, men hun er utrøstelig.
Jeg har lyst til at slå den lort ihjel.
De smukke ord og gode intentioner rager mig en papand.
Han skal have maksimumstraf. Er du klar over, at jeg mener det?
Jeg er ligeglad med, om han bliver straffet. Jeg vil bare forstå det.
Jeg vil få det bedre, når jeg ved, hvad der er foregået.
Kom hjem og besøg os.
Han har brug for sin barndomsven. Det har jeg også.
- Hvad kan jeg servere for Dem? - Noget styrkende, tak.
- Af hvilken grund? - Undskyld?
Skyldes det kærestesorger, problemer på arbejde eller hjemme?
- Ændrer det noget? - Alt.
Hvis det er kærlighed...
Og i Deres alder og med Deres figur og Deres skønhed...
- Så vil jeg sige Marie Brizard. - Hvorfor?
Fordi den anissmag, man får på læberne, er som et kys.
Og bagefter gemmer en sødme sig bag hver tand -
- som to forelskede i en seng eller i en bellismark.
Desuden er den på 25%. Hvis den er for stærk, bliver alt udvisket -
- og man vil aldrig udviske en kærestesorg helt.
To isterninger, og den er hjemme. Køligheden, som pirrer...
Og jorden er gødet. For hvad er kærestesorg?
Det er kun starten på en ny lykke. Det er døren til nye glæder.
- En Marie Brizard? - Nej.
- Det er ikke kærestesorg? - Nej.
Det er lidt mere indviklet. Det er livet...
Ja, livet... Livet, livet, livet...
Så er det helt sikkert ikke en Marie Brizard. Nej.
Vent lige... Livet er mere det her... Jeg har det.
Smag engang på det.
Det er godt. Det er stærkt, men ikke for stærkt.
- Metaxa? - Fra Grækenland og solen.
- Drik, så skænker jeg en til. - Jaså?
Livet har brug for mindst to, madame. Og nummer to er på min regning.
- Denise? - Er det dig?
- Ja, det er mig. - Undskyld, Raoul.
Jeg har ikke forberedt aftensmad.
Det gør ikke noget. Vi går ud og spiser.
Jeg har ikke lyst til at gå ud.
Ved du hvad? Så bliver vi her, os to.
Vi bestiller nogle pizzaer.
- Går det? - Helt fint.
- Far... Sådan her? - Har du myntesirup?
- Til din pastis? - Ja tak.
- Hvad skal du? - Far vil have myntesirup.
Uh, den er tung.
- Er det din tiramisu? - Ja.
- Skal vi ikke begynde med desserten? - Nej, jeg vil have pølser.
- Hej. - Hej.
- Skal den i køleskab? - Ja... Hvordan går det?
- Går det bedre med skulderen? - Ja. Det er snart ovre.
- Hvor skal de hen? - Vent. Jeg kommer.
- Goddag, Michel. - Hej. Går det godt?
Ja. Tak. Det dufter godt.
- Hvor skal den stå? - Hvem gemmer siruppen bag skoene?
- Børnene, din tosse. Goddag, Denise. - Goddag.
Goddag, Raoul. Tak for stolene.
- Hvad vil du have at drikke, Raoul? - Det samme, men uden sirup.
- Skal du ikke spørge mig? - Nå, er du med?
- Du lod hende ikke blive hjemme? - Det er da løgn...
- Hvad gør du? - Jeg må ikke få noget at drikke.
Jeg er også tørstig. Goddag, Raoul.
- Ost eller Denises tiramisu? - Tiramisuen... Jeg henter den.
- Vi vil også gerne have en pergola. - Du må ikke gå tomhændet.
- Vi klarer det. Hent tallerkenerne. - Ja, chef.
Jeg bliver siddende.
Den er ikke så vellykket, som hvis jeg havde lavet den, men den er fin.
Jeg tænkte på, at billetterne jo står i jeres navn.
Så hvis man finder dem, kan I rejse og glemme det hele.
Det er pengene, de går efter.
- Junkier gør alt for at få deres fix. - Jeg troede ikke, vi talte om det.
Vi kan ikke glemme det.
Det skal vi, men vi kan ikke.
At de fyre mente, at jeg er et egoistisk og dårligt menneske, det går mig på.
- Behøvede du at nævne det? - Det var ikke mig, men Jeannot.
De hader os. Hvorfor? Fordi vi har et hus og en bil.
Det har vi kæmpet for. Og hvor tit har vi ikke kæmpet for de unge?
- Især dig, Michel. - Men hvad har ændret sig?
Hvad er der sket, siden de kommer og stjæler fra os og banker os?
- Vil I have kaffe til tiramisuen? - God ide.
- Jeg laver den. - Har du ikke noget stærkt?
- Vil I have en lille én? - Ja, hvorfor ikke? Metaxa?
Det er godt. Det er græsk.
Er der ingen, der skal have tiramisu?
Vi har kæmpet, det er rigtigt. Men hvem ved det? Det glemmer folk.
De unge tror, at man altid har haft betalt ferie, sygesikring, pension...
Det har vi måske ikke fået fortalt dem.
Far... Du finder undskyldninger for dem, fordi Brunet er arbejder.
Det var en folkeret, der frifandt Jaures' morder.
Det var ikke burgøjserne. Det var fyre som ham Brunet.
Og nu må man godt banke jer og stjæle fra jer, og røverne frifindes.
Det råberi kan kun betyde, at I taler om fodbold eller politik.
Kaffe?
Navnene står på. Alligevel skal De bekræfte, at det er Deres billetter.
Ja, det er flybilletterne. Lå de hos Brunet?
- Nej. Hos den anden. - Har De anholdt ham?
- Ja. - Angav Christophe Brunet ham?
Nej. Han holdt tæt.
Vi fandt baren, hvor de mødtes, og jeg fik to mand anbragt der.
Servitricen identificerede den medskyldige, og vi pågreb ham.
- Og pengene? - Ingenting.
Vi ved, hvad Brunet gjorde med dem. Han betalte husleje -
- og købte ind. Han bor sammen med sin mor og to brødre.
- Så de to børn var hans brødre? - To yngre brødre.
Man har større chance for at lære fængslet at kende -
- hvis et familiemedlem har siddet inde. Mere afskrækkende er det ikke.
Jeg skal gøre mit bedste for, at De får Deres billetter igen inden afrejsen.
Det er en fin rejse. Den må De ikke gå glip af.
Goddag, kommissær. Det er Mme Marteron.
Er her nogen?
Goddag. Er jeres forældre ikke hjemme?
Har de ikke sagt, at I skal låse døren, når de ikke er der?
- Kommer de sent hjem? - Hvem er De?
- Marie-Claire. - Hvad vil De?
- Tale med jeres forældre. - Hvorfor?
- Vi har ingen... - Ti. Hvorfor vil De tale med dem?
Så med jeres mor, og det er voksensnak, som ikke er interessant.
- Hvad hedder I? - Martin.
Åh, Martin... Det er smukt.
Det er et smukt fornavn, Martin.
Det kommer af Martinus.
Og Martinus, det kommer af Mars. Planeten Mars. Ikke Marseille.
Og Mars, det var krigsguden.
- Og du? - Han hedder Jules.
Det er en anden planet. Jupiter. Jeg har børnebørn. Derfor ved jeg det.
- Hvad hedder de? - Mine børnebørn?
Den ældste hedder Ludo. Det er en forkortelse. Han hedder Ludovic.
Så er der Louis.
Louis er et meget gammelt navn fra Nordeuropa.
Jeg kan ikke huske, om det kommer fra Cholodwig eller noget i den dur...
Og den yngste hedder Monica.
Det betyder "den unikke".
- Har I lektier for? - Nej.
- Nej? - Det er onsdag i morgen.
- Nå ja. Hvem hjælper jer med dem? - Christophe.
- Ingen. Vi laver dem selv. - Det er flot, at I kan klare jer selv.
- Det er mig. - Åh, goddag, madame. Undskyld.
- Døren stod åben. - Jeg bor ikke her. Hvem er De?
En af Christophes venner. Jeg arbejder samme sted.
- Åh, De arbejder der... - Jeg gør rent.
- Så De ved, hvad der er sket? - Ja.
Han er så sød, Christophe.
- Er deres mor her ikke? - Hende har vi ikke set i lang tid.
Hun kommer kun lige og vender.
De er søde, ungerne. Hvad skal der blive af dem?
Jeg har natarbejde. Jeg er nødt til at gå.
- Farvel, unger. I kan glæde jer. - Farvel, Agnes.
Farvel, madame.
- Mme Brunet? - Marie-Claire?
- Ja. - Brunet er navnet på Christophes far.
- Båden sejler snart. Hvad vil De? - De ved besked med Christophe...?
Og hvem skal tage sig af...?
Jules og Martin er stadig meget små.
- Selvfølgelig. Er De socialrådgiver? - Nej.
Nej, de holder siesta på den her tid.
Undskyld mig, men jeg har travlt.
Bliver De væk længe? Er børnene alene?
- Ved De, hvad han kan få? - Nej.
- 15 år. - Jeg vil ikke vide det.
- Og De tager bare af sted. - Ja.
- Det er ækelt. - Ækelt?
Er De kommet for at fornærme mig? Jeg fik børn -
- fordi mine mænd ville det. Men hvor er de i dag? Skal jeg så tage over?
De lod mig og børnene i stikken. Jeg var 15, da jeg fik Christophe.
Han var seks år, da hans far stak af.
I fem år var der ingen mand i huset. Fem år, det er lang tid, ikke?
Den næste gjorde mig gravid to gange og skred også.
Jeg er endnu ikke fyldt 40, madame. Uden tøj ligner jeg en på 30.
Der er ingen, der tror, at jeg har fået tre børn.
På båden er der en fyr. Han skaffede mig det her job.
Vi sejler frem og tilbage på tredagesture.
Og den fyr kan lide mig, madame. Det er ubetaleligt.
Skal jeg fortælle ham, at jeg har tre børn, og at den ældste er 23 år? Nej.
Jeg siger, at de er mine brødre.
Jeg er ikke mor. Det har jeg aldrig været.
Og ingen vil bolle med mødre. Ingen.
Undskyld, jeg kommer for sent. Er du okay?
Jeg var hos Mme Iselim. Hendes datter kom, og vi snakkede.
- Hvad har du lavet? - Det fik for meget.
Det gør ikke noget.
- Vil du med i biografen i morgen? - Og se hvad?
- Det ved jeg ikke. Hvad som helst. - Nej tak.
- Gør det noget, at jeg går alene? - Nej, OM spiller.
- Mod hvem? - Lorient.
- Hvor ligger den by egentlig henne? - Nordvestpå.
Jeg troede, at Lorient var ovre østpå.
Jeg tager popcorn med hjem til dig.
Tak.
Ja?
Åh, Mme Iselim... De vil tale med Marie-Claire?
Nej, hun er ikke hjemme. Hun er i biografen.
Det gør ikke noget. De forstyrrer mig ikke.
Ja, jeg ser kampen.
Også Dem?
Lorient er et mellemhold.
De gør kål på os, ja. Ja, ja...
De er stadig sultne.
Højre back? Ja, ham kan jeg også godt lide. Ja, han har et godt spark.
- Så skal I sove, ikke? - Godnat, madame.
Godnat, min dreng.
Det skal nok gå, ikke?
- Sov godt. - Godnat.
- "Sov godt, Martin."
Jeg ledte alle vegne, men fandt ingenting.
Hvad?
- Hvad ledte du efter? - Det, du lovede.
- Popcornene. - Popcornene?
Pis. Det glemte jeg helt.
Lugten af løg sammen med kaffe er ret speciel.
En yassa-kylling uden løg er som det franske landshold uden Zidane.
- Vil du have søde kartofler eller ris? - Hvad?
- Vil du have søde kartofler eller ris? - Det er op til dig.
En kollega har bedt mig om at afløse for hende, og jeg kunne ikke sige nej.
Så to-tre gange om ugen kommer jeg senere hjem, for det er om aftenen.
- To-tre gange? - Jeg skal tale med hende i dag.
- Så får jeg mere at vide. - Hvornår kommer du hjem?
Ved nitiden.
- Sådan der. - God rejse.
- Glem det alt sammen. - Jeg vil gerne tale med ham.
- Undskyld? - Må jeg gerne tale med ham?
- Jeg troede ikke, De ville slå ham. - Det er kun for at tale med ham.
Når man spiller på en hest, har man chance for at vinde.
- Men en mand... - Vær så venlig.
De skal betale et gebyr ved refundering.
- Hvor stort? - Det afhænger af selskabet.
Vi ser lige...
Kontanter vil være fint.
- Sådan. Synd med Deres ferie. - Tak.
- Hvad laver du her? - Får mig et glas. Hvad vil du have?
- Hvad drikker du? Alkohol? - Metaxa. Det har jeg brug for.
Er der noget galt, mor?
I 50 år er jeg aldrig nogensinde gået alene ind på en bar.
Og jeg kan lide det. Jeg sludrer lidt med tjeneren og drikker min Metaxa -
- som faktisk er hankøn og ikke hunkøn.
- Noget varm chokolade? - Ja, hvorfor ikke?
Han er utrolig, ikke? Han gætter altid, hvad man vil have.
Jeg tror, Jeannot har mødt en i Bordeaux.
- Vil du ikke have en Marie Brizard? - Hvad gør vi?
- Hvis? - Hvis han har mødt en.
- Det er ikke så slemt. - Hvor mange har du fået?
To. Det er mit faste kvantum.
Lad os sige, at han har mødt en. Okay. Hvordan ved du det?
- Han har vel ikke sagt det? - Nej.
Jeg kan se det.
- Han er ikke den samme. - Er han mindre kærlig eller hvad?
Nej, det er fint nok... Men det er ikke det samme.
Det er ikke det samme, men mindre godt?
Nej, ikke rigtig. Det... Det er anderledes.
- Men mindre godt? - Hold op. Det er ikke mindre godt.
- Han er mig utro, og du synes, at... - Flo, det er dit liv og din vurdering.
Men hvis han er væk længe, bør du tage med.
- Det kan jeg ikke. Jeg arbejder. - Det er dit liv.
- Du afgør selv, hvad der er vigtigt. - Mit arbejde, det er...
Vi skal jo betale af på huset.
Skal jeg måske ofre mig for far ligesom dig?
Du tænker på min sygeplejerskeuddannelse?
Men jeg traf et valg. Andre ville måske have valgt anderledes.
Jeg har altid været glad for mit liv.
Fordi jeg var sammen med din far og jer i den verden, hvor jeg var født.
Jeg ønskede alt det der.
Så kommer den varme chokolade.
Tak.
Goddag. Kom... Tre minutter. Han skal mødes med undersøgelsesdommeren.
Og nu ingen dumheder.
Gå bare ind.
- Tre minutter. - Tak.
Goddag. Jeg har jo trukket min anmeldelse tilbage -
- men da proceduren er i gang, nytter det ingenting.
Hvad vil han?
Er der... Er der noget, jeg kan gøre?
- Behersk dig. - Undskyld.
Hvad så?
Hvis han ikke havde sagt noget, havde jeg ikke været her. Han angav mig.
Og hvad nu? Vil du trække i land?
Det er måske for tung en byrde til de små skuldre?
Har han gjort sig klart, hvorfor han er kommet?
Vil han have en undskyldning? Hvad skal jeg undskylde for?
For ikke at have noget arbejde? For at have taget nogle af hans sparepenge?
For at have spoleret hans fine rejse?
Tusindvis af kilometer for at se verdens elendighed...
Men der er masser af dyr her. Dem behøver man ikke rejse for at se.
Han har sin pension, sin efterløn...
Sit hus, sin sikre økonomi...
Men vi andre lever altså i en anden tid.
Spørg, hvad man gør uden job og godtgørelse? For vi var nye i biksen.
Lodtrækning var det mest retfærdige. Har du en bedre ide?
Man burde se på folks situation. Fyre de rige og dem, hvis koner har job.
Vi kunne have delt løn og arbejde eller have sat ild til biksen.
Alt andet end de lortekompromiser.
Så jeg har ideer, og jeg har ikke siddet 35 år i fagforeningen.
Jeg har siddet tre uger i spjældet.
Hvis du vil gøre noget, kan du tage hjem og vande blomster og fodre fisk.
Er I kommet hjem, børn? Er her nogen?
- Hør... - Hvad gør De der?
Undskyld. Der er ingen hos familien Brunet. Er børnene her ikke?
- De er stadig i skole. Er De familie? - Nej.
- Jeg ville aflevere den her kuvert. - Til hvem?
- Christophes forældre. - Forældre?
Jeg ved ikke, om faderen eksisterer, eller hvor mange fædre der er.
Og moderen... Skal jeg ikke give de små den?
- Hvem tager sig af de små brødre? - De sociale myndigheder vel.
Jeg ved ikke, hvorfor de ikke kommer og henter dem.
Noget nyt fra Christophe?
Jamen altså... Jeg har løjet.
Billetterne blev fundet. Jeg har tilbageleveret dem og fået pengene.
Jeg ved, at jeg burde have talt med dig. At det er en gave, vi har fået.
Og at du satte pris på den rejse.
Det er jeg ked af, Marie-Claire.
- "Pyt med det" er hvad på swahili? - Det ved jeg ikke.
Du har lært swahili til ingen nytte.
- Pyt med det. - Du er ikke vred?
Hvad skulle vi også der efter alt det, der er sket?
Se... Vores gazeller...
Vores tørstige løver...
- Vores genuer... - Gnuer.
- Gnuer? - Gnuer.
Se giraffen der...
Snarere en flamingo.
Og vores flodheste...
Forstår du, Marie-Claire... Det er hårdt i øjeblikket.
- Måske ville rejsen have gavnet os. - Nej, den rejse var ikke en god ide.
- Jeg ønsker at have det godt her. - Så du er ikke vred på mig?
Hvad hedder "jeg elsker dig" på swahili?
Ti copuvala.
Jeg talte med ham i eftermiddags.
Han er...
Måske har han lidt ret.
Måske greb vi det forkert an for at redde fabrikken.
Den lodtrækning var en dårlig ide. I hvert fald sådan, som vi gjorde det.
Du har intet at bebrejde dig selv. Selv i kampen splitter arbejdsgiverne os.
Jeg ved det. Det er globaliseringen. Ansvaret ligger hos de andre.
Men jeg tænkte igen på Jaures. "Mod er at forstå sit eget liv -
- præcisere det, undersøge det, etablere det -
- og koordinere det med samfundet."
Selvom vi ikke kan gøre for det. Jeg ved, at han overfaldt og bestjal os -
- og at vi ikke fortjente det, men...
- Men? - Men Brunet har to yngre brødre.
- Vi bør nok gøre noget for dem. - Hvad mener du, at vi bør gøre?
Men... Nu hvor han måske kan risikere at få to-tre år -
- tænkte jeg på, om vi ikke skulle tage dem hjem til os.
- Hjem til os? - Kun indtil deres bror bliver løsladt.
Vi kan godt klare det.
Jeg hæver min godtgørelse. Vi kan måske dele flere reklamer ud.
Vi har da i hvert fald flybilletterne at starte med.
- Er I sultne? - Tak.
- Tak, madame. - I fryser ikke?
Vi stoppede ved stranden på vej hjem. De havde lyst til at bade.
Kufferterne ligger i bagagerummet.
Papirarbejdet må vi se på senere. Vi klarer den.
Jeg har ikke sagt det til dig, fordi jeg vidste, at du ville sige ja.
Det var ikke nødvendigt. Det er rigtigt gjort, ikke?
- Tak. - Tak.
Gilles og Flo, hvad vil de mon sige?
At vi er skøre.
- I er... I er... - Hvorfor har I gjort det?
Far...? Mor...?
Hvorfor adopterer I ikke direktørens børn?
- Den fyr kunne have slået jer ihjel. - Slap af.
- Er tre børnebørn ikke nok, mor? - Det er slet ikke det.
- Ti stille. Ti stille. - Hold nu op, Gilles. Tal ikke sådan.
- Hvorfor gør I det? Af hvilken grund? - For at få god samvittighed.
- Hold mund, Gilles. - Der er en million ulykkelige børn.
- Når de er der, ser I ikke mine børn. - Hvorfor?
- Har du så fem børnebørn nu? - Jeg har stadig kun tre børnebørn.
- Jeannot vil nok ikke synes om det. - Hvad med dig, Flo?
Dig. Vil det genere dig, at din datter spiser frokost med Jules og Martin?
- Nej, men... - Jo da.
Nej, men hvad mon børnene vil sige til det?
At de to unger sover hos jer og bor hos jer. To fremmede...
- Vi kunne måske spørge dem. - Nej, hold dem uden for jeres idioti.
De er også for små til at forstå det.
I kunne jo begynde at slappe af nu -
- og nyde jeres børnebørn fuldt ud. Har du ikke arbejdet nok, far?
Hvad tror du, fyre som ham vil gøre for dig? Du har ofret dig for hans slags.
Hvor mange af dem fortjente det? Alt det for så at blive fyret...
Du var altid til møde. Du så os kun mellem to strejker.
- Det passer ikke. - Jo. Har du set, hvad der sker?
Nu skal de igen til at fyre. Du ofrede dig for ingenting.
I kunne have talt med os om det først. Nu rejsen, for eksempel...
Vi ofrede os. Vi var alle sammen med til at splejse til den rejse.
- Det havde vi måske ikke gjort, hvis... - Nej da.
Hvad tror I, folk siger, når de hører, hvad pengene går til?
Ved I, hvad to børn koster hver måned? I skal ikke regne med os.
Hvornår får jeg penge for metallet til pergolaen?
Du bad mig svejse, og jeg forærer dig stængerne og mit arbejde -
- men du betaler metallet som aftalt, ikke?
- Hvor stærke er merguez-pølserne? - Det spørger vi om.
"Hvor stærk er De, Mme Merguez?" "Ikke så stærk."
- Hvad sagde hun? - Ikke så stærk.
- Vil du have en? Og en almindelig? - Ja tak.
- Monsieur Jules? - Ja tak.
- Jeg tror, at vi får besøg. - Jules og Martin, kom og dæk bord.
Vi har hørt, at I har gæster, som kan lide sådan noget her.
- Jeg håber, I kan lide kage, børn. - Ja.
- Vi ved, at du elsker det. - Hvordan ved I besked?
- Røgen, indianersignalerne... - Nej, det var Gilles, der ringede.
I havde fået billetterne refunderet, og det var ikke i orden.
Vi er kommet for at sige til jer, at vi synes, at det er i orden.
Helt i orden.
Og hvis der er merguez-pølser, vil vi gerne invitere os selv.
Pis. Det brænder på.
- En af jer hedder vist Martin... - Det er mig.
- Så er du Jules? - Ja.
- Tak, madame. - Denise.
- Jeg hedder Denise. - Okay.
- Nu har du igen brændt det hele på. - Hvis skyld er det?
Hvor mange har I købt? Her er jo mindst til femten.
Michel... "Strange", tegneserien du ved nok...
- Ja. Jeg har fået den tilbage. - Det er ikke det.
Jeg ville fortælle, at jeg ikke, som jeg sagde, fandt den i en boghandel.
Jeg fandt den hos min mor.
Det var mig, der havde stjålet den fra dig.
Inspireret af Victor Hugos digt "LES PAUVRES GENS"
Oversat af Astrid Søgaard Mathiasen Dansk Video Tekst